Sookie? Eric?
- De är inte här. - Jag känner att hon är rädd.
Hon kom hit av egen fri vilja. Hon kanske är rädd för dig.
Sa hon det? Försöker du hålla henne borta från mig...
- ...dödar jag dig. - Jag är inte din fiende, Bill.
Jag är äldre och starkare. Du har inte en chans mot mig.
Det här handlar inte bara om ert förhållande.
- Tänk på det större sammanhanget. - Det är jag inte intresserad av.
- Sookie! - Nyckeln?
Silverkolloid. Dyrt men finns att köpa i varenda hälsokostbutik.
Skit också.
- Skynda dig. - Är du inte med Eric?
- Jag avskyr honom. - Jag med.
- Och den där subban Pam. - Jag vet. Ta mig härifrån.
- Vad har hon gjort? - Silverpartiklar.
- Ser du något? - Nej, men det kommer att läka.
- Pam får inte kontakta Eric. - Nu sitter du fast.
Varför fängslade Eric mig? Svara, annars sprejar jag!
Du skulle vara en gåva till Edgington. Men nu dör vi alla.
- Bra. - Vi måste i väg.
- Lämna mig inte ensam med idioten. - Idiot, alltså?
Hemma är jag utbildad kardiolog.
Helt otroligt. Helt otroligt. Det hade jag ingen aning om.
Är det alltid så där?
Jag har sett en del sjuka grejer, men inte så här som i dag.
Det var så verkligt, så levande...
Jag sa saker till dig som jag inte ens visste att jag kände till.
Vi reste genom tiden in i oss själva.
Vis av V-erfarenheten vet jag att blodet kan ljuga.
Kändes det där som en lögn?
- Nej. - Vi gör det igen.
- Precis som en oskuld. - Ta mig dit igen.
Jag vill höra vad min släkt har att säga.
Allt jag behöver veta är bara en droppe bort.
Man kan inte kontrollera destinationen.
Vi kan hamna i helvetet, eller jävla South Dakota.
- Jag vet inte vad du håller på med. - Snälla...
Jag vill inte återvända ensam.
Du...
- Vad är det? - Sluta!
Vad är det? Vad var det som hände?
Inget.
Ibland...får man en liten snedtändning i efterhand med V.
- Vad såg du? - Inget.
- Nånting såg du ju. - Det var bara en snedtändning.
Okej. Det är bra nu.
Kom. Vi går och lägger oss nu.
Ska vi det? Kom, vi går och lägger oss.
Åk hem, du. Jag måste vila.
- Jag ska sköta mig. - Men inte jag. Vila nu.
- Menar du allvar? - Jag ringer. Det är lugnt.
Godnatt.
Det är alltså som en varulv, fast det är en panter.
Ja. En varpanter.
Du sa ju att du inte brydde dig om vilka hemligheter jag har.
Jag trodde att du snattade eller nåt! Du kunde ju ha förvarnat mig.
Jag kom inte på nåt annat sätt. Jag trodde att du skulle förstå.
- Jag trodde att du var en man. - Det är jag!
Jag hade inga problem med en dotter till en langare.
Nu vet jag hur du ser på mig.
Skyll på mig, bara, trots att det inte är mitt fel.
- Vampyrerna kastar sig över mig... - Stackare!
Jag behöver ju bara gifta mig med min bror och föda hans avkomma.
Jag måste leta upp Sookie.
Vänta.
Jag har inte pratat färdigt!
- Hallå där. - Hej.
- Jag känner mig enormt stark. - Det är blodet.
- Det är du som gör det. - Lite grann, kanske.
När vi hade gjort slut kändes det som att få armar och ben avskurna.
- Jag klarar mig inte utan dig. - Jag har saknat dig så.
Och jag dig.
- Vänta lite. Du... - Ja, om de blev avskurna...
...och jag drack ditt blod, skulle de växa ut igen?
- Vi har viktigare saker att prata om. - Jag älskar dig.
Det är allt som betyder nåt.
Du räddade mig, och jag bryr mig inte om hur du gjorde det.
Kyss mig.
Jag dödade en lastbilschaufför.
- Du var säkert tvungen. - Nej.
Det var en olyckshändelse. Efter att vi hade gjort slut.
Jag drack slut på honom. Det var innan jag visste hur man gör.
Det här är vad du tror att du älskar. Sån här är jag.
Jag kan inte leva på Tru Blood. Jag dricker människoblod-
- och jag kommer inte att sluta.
Drick av mig.
Talbot älskar den här. Älskade.
Jag har svårt med tempus nu.
Varför gjorde du det? Han gjorde dig inget illa.
Du älskade honom högre än alla andra. Han måste dö.
Du slutar snart att existera. Var inte så vag.
För tusen år sen ledde du dina vargar mot vikingarna.
Du slaktade en människofamilj.
Min familj. Du ville tydligen ha min fars krona, som samlarföremål.
Nämen.
Jag förlorar min älskade för att du saknar mamma och pappa, alltså.
Även Russell Edgington får ta konsekvenserna av sitt handlande.
- Det blir skönt att göra slut på dig. - Vi är kvitt.
- Be inte om nåd. Det är så trist. - Du har höga mål.
Nu vill du åt hela världen, eller hur? Det kan jag hjälpa till med.
Du är en klump av muskler med hämndbegär.
Du har ingen aning om vad jag har för mål.
Nu börjar vi.
Jag kan erbjuda dig solen.
Att få gå i solen! Den gamla myten.
- Så patetiskt. - Det är ingen myt.
Det har skett saker på det området.
- Fortsätt. Berätta din saga, du. - Jag kan visa hur man gör.
- Men du vill inte kunna göra det. - Det har jag aldrig sagt.
Det yttersta drömmen för alla vampyrer. Då har man all makt.
Du skulle bli osårbar.
Har jag fel...
...så döda mig i morgon.
Vilken smart pojke. Att fresta mig så...
- Dålig tajming. - Jag vet! Bill och Sookie är borta.
Yvetta drog med pengarna.
- Aj. - Jag är hemskt ledsen.
- Vill du ha nåt? - Jag måste dricka lite.
- Vad gjorde du hos Eric? - Jag hade en fråga.
- Vad skulle du fråga? - Det spelar ingen roll.
Se bara vad han gjorde.
Han svek dig, utnyttjade dig och utsatte dig för fara.
- Jag är åtminstone inte som han. - Naturligtvis inte.
Jag älskar dig, Bill, men jag litar inte på nån av er.
- Har du känslor för honom? - Inte såna känslor.
- Men jag drack hans blod. - Det är mer än så.
Jag såg en helt annan sida av honom när Godric var där uppe på taket.
När det här är över kan vi väl börja om på nytt?
Går det, tror du? Jag vet inte om man kan förändras.
Det går om man vill.
- Vill du det? - Det vet du att jag vill.
Jag kan inte lova att det fungerar. Du kan ändra dig när som helst.
- Ska jag inte göra det? - Du måste veta.
Det gör jag.
Jag vill bara få det gjort.
Då gör vi det efter jobbet.
Ur vägen. - Vad i helvete stirrar ni på? Sköt ert i stället.
- Herregud, så ful du är. - Notan!
Det ska finnas en flaska whiskey här.
Ni vet ju att jag vill ha den. Ge mig min whiskey, för fan!
- Ta det lugnt. - Kyss mig i arslet!
Jag ser att du mår dåligt. Kom, vi pratar.
Vem fan tror du att du är? Jag är din chef.
- Det här är spriten, inte du. - Det är jag. Ut i köket!
- Din krigsneurotiske jävel. - Sam Merlotte...
Det där kommer du att ångra.
- Nu ber du om ursäkt. - Nej.
Hur kan du? Han gör allt för dig. Han ser ju upp till dig.
- Han älskar dig! - Jag fattar att du är nere...
- ...men tänk på vår dricks. - Gå hem med dig.
Jag tar ingen skit från er. Jag äger det här stället.
- Jobba, era subbor. Håll käften. - Sam!
Det där tar inte jag. Varsågod, du får ta över. - Nu går vi, Arlene.
Ta med saltet. Jag glömde mitt hemma.
- ...lämna ett meddelande. - Var är du, Sookie?
Du skulle ju följa med mig hem.
- Jag går, med eller utan dig. - Gå, du.
Dildo.
Då ses vi på parkeringen. Skynda dig!
Spring i djupled.
Men hallå!
Träningen är inte slut än!
Nu kör vi. Kämpa.
- Vad gör du här så här sent? - Det gick inte. Han vill inte ha mig.
Förbaskat också. Förgrymmade elände.
Jag ska vrida nacken av honom. Hur kunde han bli sån?
- Han vill inte ta min oskuld. - Åh, Summer.
Så fint av dig att erbjuda det. Även om det går emot Guds vilja.
Jag är ju inte så där lång som hon. Jag når knappt upp till nånting.
- Jag är inte så söt som hon, heller. - Hon lever inte ens!
- Du är så söt, så. - Jag bakade åt honom.
Jag öppnade mitt hjärta, och visade mina bästa trosor för honom.
Det är inte ditt fel.
Den där rödhåriga blodsugaren styr honom.
Jag är ledsen att jag misslyckades. Jag kan inte glömma honom.
Ge inte upp.
Vi är inte klara med det här än. Absolut inte.
Var är pommes fritesen?
- Jag behöver hjälp. - Jag ser det. Men jag är ledig.
Hej, Tara.
- Har du nåt emot att jag sätter mig? - Nej, det går väl bra.
Hur är det?
Sam verkar ha druckit lite mycket. Jag har aldrig sett honom sån.
Du kan få mina lökringar om du vill.
Min mage är inte vad den borde. Förr tålde jag vad som helst.
Men det var förr i tiden, det.
- Vill du ha nåt att dricka? - Jag vet vad som hände Eggs.
Du tror visst att du är riktigt bra, eller hur?
Du hamnade i tidningen och blev befordrad.
Andy Bellefleur - den amerikanske hjälten.
Det har löst sig så bra.
Men ni är lögnare och mördare.
Jason dödade honom och du mörklade allt. Du är korrumperad.
- Vad tänker du göra? - Vad kan jag göra?
Jag är den enda som bryr mig.
Jag kommer att sakna honom så länge jag lever.
Vi tre vet ju att han inte förtjänade att dö.
Jag känner mig inte som nån hjälte.
Jag ville aldrig att det skulle bli så här.
Det var Maryann...
Han var oskyldig.
Om jag kunde vrida tillbaka klockan och få tag i Jasons vapen-
- och Eggs hade lyssnat...men han hade bestämt sig för att dö.
Jason visste ingenting.
Förlåt.
Förlåt mig, Tara.
- Ta några. - Jag är inte servitris.
Nu är du det.
- Jag memorerar dem. - Köket behöver lappen.
- Gör som jag säger. - Fan heller.
- Plocka upp det där. - Gör det själv, fyllo.
- Du är precis som Joe Lee. - Jag hjälper dig. Du bara gnäller.
Du får sparken. Packa och dra härifrån.
Vänta. Det var inte meningen. Jag ber om ursäkt.
- Jag är inte arg. - Hör du illa?
- Du är ju min bror. - Jag är trött på dig.
Jag känner ingen annan här. Vart ska jag ta vägen?
Det bryr jag mig inte om.
Ut med er.
Det ska vara tomt här om två minuter.
Jag vill inte ha era jävla pengar. Ut.
- Försvinn. - Nej.
Fängelsehålan blev för mycket för mig.
- Du skulle ha stannat kvar. - Jag vet.
Men jag orkade inte med den här skiten längre.
Det är därför vi behöver börja om på nytt.
Jag undrar hur det skulle vara om vi var normala.
Det är svårt att föreställa sig det.
- Vilket av husen skulle vi bo i? - Båda.
- Vi skulle vara lyckligt gifta. - Jag skulle inte vara servitris.
Jag skulle gå på college. Nej, jag skulle vara en riktigt rik mäklare!
Jag är lärare och älskar mitt jobb.
- Vi har en stor trädgård. - Där vi odlar grönsaker.
Tara kommer över på middag. Ibland träffar vi Arlene och Terry.
- Jag fiskar med Jason. - Vi känner inte Eric Northman.
Allt är så fridfullt.
Vi använder oss av flamman som är andens själ.
Vi gör en ring av salt.
För skydd och för renhet.
Amen.
Heliga moder, vi åberopar dig. Helgad vare...
Hon är här. Känner du hennes närvaro?
Nånting känner jag ju.
Min mamma dog för några år sen.
Hon gillade inte min livsstil, men vi stod varann nära.
Min mamma avskydde mig. Därför sökte jag efter det sanna.
- Är du helt frisk? - En kropp som en trött tonåring.
- Är den där till mig? - Nej, nej. Du skulle dö.
- Du behöver en dekokt. - En vad för nåt?
Det är som örtte.
Jag ska visa hur du ska göra och när du ska ta det.
Du måste göra precis som det står. Exakt som det står.
Det är strax klart.
Vissa vill be en bön först. För koncentrationen.
- Gud är nog inte med på det här. - Din mammas ande, kanske?
- Hon skulle mörda mig. - Urmodern, då? Hon är också Gud.
Men du får inte kliva ut ur cirkeln.
Jag har aldrig tänkt mig Gud som kvinna, men...
...är Du här i kväll, så är Du nog kvinna.
Om du hör mig, mamma, så lyssna nu.
Lyssna ordentligt för en gångs skull.
Du måste ju förstå att jag gör det rätta.
Jag måste se till att Renes sjukdom inte kan leva vidare.
Då kommer Coby och Lisa och Terry att klara sig.
Då behöver jag inte vara rädd och bebisen blir ingen mördare.
Jag förespråkar inte abort, men jag gör vad jag måste.
Första gången måste man ha i en droppe blod.
- Varför då? - Som offergåva. Inget är gratis.
Men...
...är det så att den här själen ska födas kan vi inte stoppa den.
- Allt ligger i gudinnans händer. - Jag förstår.
Fyra gånger/dag i fem dar.
- Små klunkar eller halsa? - Halsa.
Välsignad vare...
Trötta? Kom igen nu, tunnisar.
- Lägg av nu. - Jag ska springa några varv.
- Vill gammelgubben säga lycka till? - Det behövs inte.
Du har ju tagit V.
Jaha, och vad spelar det för roll om jag har gjort det?
Det är en förbjuden substans.
Men andra ord är du kriminell.
Du knarkar och fuskar.
- Dessutom är du helt dum i huvudet. - Jaså?
Jag tänker berätta för tränaren, dina föräldrar och rektorn.
Jag fick det ju av tränaren. Mina föräldrar betalar.
Rektorn använder det som potensmedel. De bryr sig inte.
- Dessutom finns det inga test att ta. - Det är inte rätt.
Jag utövade en sport.
Inga andra än lagkompisarna hjälpte mig. Det är så det ska vara!
Alla proffs går ju på nånting. Inget knark, inga vinster.
Mig slår du aldrig. Du kommer aldrig att bli nån idrottare.
Lustigt att du sa det. Det kommer en scout hit-
- för att erbjuda mig ett stipendium, så att jag inte blir som du.
Kitch!
- Jag ska pulvrisera ditt rekord. - Det räknas inte.
Säg det till tidningarna, du.
Dra åt helvete.
Lafayette!
- Lafayette. - Lafayette...
- Lafayette. - Följ med oss.
- Vi behöver dig. - Lafayette, Lafayette.
Allt det här kommer att bli mitt.
- Högmod går före fall. - Slå till mig.
Landet längtar efter en härskare.
- Du vet inte mycket om USA. - Graffitti är ett rop på hjälp.
Ert så kallade samhälle vittrar sönder.
Snart är anarkin ett faktum. Sen är det dags för mig.
- Jag har en plan. - Kan vi rädda henne?
- Vad tog det åt dig i kväll? - Inget.
Jag sa bara var jag tyckte. Har du problem med det, eller?
Nej.
Du skäller ju ut folk jämt och ständigt och svär och har dig.
Visst är det skönt? Men så är jag ju inte populär, heller.
Jag har väldigt få vänner. Precis som du, efter den här kvällen.
- Så var det även innan. - Terry var din vän.
Arlene, innan du kallade henne subba. Jo då, jag hörde talas om det.
Tommy var din vän också.
Nej, det är inte sant. Jag har inga vänner.
Du har mig.
- Har jag? - Jag är ju här, eller hur?
- Ingen vet vem jag är. - Du släpper inte folk inpå livet.
"Han är trevlig", tänker folk om mig.
"Ber jag honom om nåt jobbigt så gör han det."
"För han är en kanonkille."
"Jag behandlar honom som skit. Han bryr sig inte."
Så är det ingen som tänker om mig.
"Bjud inte Tara. Hon blir full och ger sig på katten."
"Ställ undan finporslinet. Tara kommer i kväll."
- Vet du vad hemligheten är? - Vadå?
Vi är inte så olika.
- Jaså? - Nej.
- Jag är inte trevlig. - Det är definitivt inte jag heller.
- Kommer du förbi husvagnen sen? - Ja. Jag vill knulla.
Var är du, Arlene?
- Arlene? - Här är jag, mamma!
Kom hem nu, vi väntar på dig.
- Jag kommer snart. - Arlene!
Arlene?
Arlene? Snälla, vakna nu.
- Hör du mig? - Javisst. Är barnen sjuka?
Åh, herregud. Herregud.
- Jag ringer larmcentralen. - Vänta lite.
Det behövs inte. Jag klarar mig.
Jag ska tvätta av mig, så får du köra mig till sjukhuset.
- Det ser ut som om du ska dö. - Så är det inte.
- Men jag tror att vi förlorar barnet. - Nej, säg inte så.
- Nej, nej. - Skynda dig nu.
Så ja.
- Hittade ni henne? - Nej.
Jag vet inga fler ställen att leta på. Jag är en usel polis.
- Jag ska gå. - Jag vill inte göra slut.
- Lek inte med mig. - Det gör jag inte.
Du visade dig vara en panter. Det är väl inte så illa?
Dessutom så älskar jag dig.
- Du älskar en tjej från Hotshot. - Inte längre. Du rymde.
Vi måste förhindra tillslaget. Tänk på barnen.
En unge där tuggade på nåt dött.
Det var Beaufort. Han har aldrig gjort nån nåt illa.
Vi är chanslösa mot narkotikapolisen.
Felton och pappa är galna. De ska sätta eld på stället.
- Waco en gång till. - Jag måste dit.
Oavsett om du följer med eller ej.
Feer?
Skulle jag gå på att hon är en fe?
En art som varit utrotad i årtusenden. Om den ens har funnits.
Tror ni inte jag skulle ha märkt dem?
Hon är en mänsklig fehybrid. Vilket gör att hon undgår upptäckt.
Den sista av sitt slag antagligen. Din enda chans till solen.
- Visst, visst. - Drick hennes blod...så får du se.
Det finns ingen solskyddsfaktor i mitt blod!
- Eric har rätt, Sookie. - Nej.
- Han har själv upplevt det. - Och mr Compton litar jag ju på.
- "Vi börjar om igen." - Du måste se det med egna ögon.
- Varför gör du så här? - Vi kan inte vinna.
Tycker han om det låter han dig kanske leva.
- Jaha? - Det låter spännande.
- Utmärkt. - Jag hatar er allihop!
På ett villkor. Att du provar först.
Så gärna.
Oroa dig inte så mycket.
Du. Det var inte meningen att det här barnet skulle leva.
- Sånt har du väl läst om? - Ja.
Men jag trodde inte det skulle hända oss.
- Det händer många. - Du borde inte ha jobbat.
Så ja.
Det blir som det blir i livet. Det får vi acceptera och gå vidare.
Gråt inte, älskling.
- Provsvaren har kommit. - Säg att allt är bra.
- Ja då. - Jag tackar Gud.
- Du blir sängliggande ett par dar. - Jag vill inte förlora henne också.
Ni har inte förlorat nåt. Barnet är kvar.
Va?
Det är en stark liten en, där inne.
- Gratulerar. - Hurra...
Döljer ni några andra hemligheter, miss Stackhouse? Vingar?
Gör det inte. Det kanske inte funkar.
Jo då, det funkar. Vad är det här?
- Inget. Jag blöder, bara. - Jag älskar dig mer som hjärtlös.
- Är det dags? - Javisst.
Dricker ni slut på henne, så finns det inget mer feblod sen.
- Så sant. - Mot äventyret!
Försöker du hjälpa mig, så tack för ingenting.
Men herregud.
- Jag måste ge Sookie det hon behöver. - Det finns ju feer!
Vem kunde ha trott det?
Släpp mig, annars dör hon.
Händerna bara skakar. Jag känner mig som ett barn.
Tusentals år av mörker...
- Du förstår inte. - Vad väntar du på?
Sookie behöver mitt blod nu! Släpp mig, Pam!
Åh, det är fantastiskt. Det är så storslaget!
Silver. Förrädare. Din jävla galning!
Var modig. Vi kommer att dö tillsammans.